1984, Berlinul de Est. Glasnost-ul nu se vede nicăieri.
Populaţia RDG e sub controlul STASI, poliţia secretă est-germană.
STASI are 100.000 de angajaţi şi 200.000 de informatori
şi are rolul de a asigura dictatura proletariatului.
Scopul său declarat: "Să se ştie tot."
Noiembrie 1984
Nu mişca. Ochii în pământ.
Mişcă-te!
Centrul de detenţie temporară Ministerul securităţii de stat
Adresează-i-te cu "domnule căpitan"!
Intră.
Ia loc.
Mâinile sub coapse, palmele în jos.
- Ce ai de spus? - N-am făcut nimic.
Nu ştiu nimic.
N-ai făcut nimic, nu ştii nimic...
Crezi că închidem oamenii după un capriciu?
Nu...
Dacă tu crezi că sistemul nostru uman e capabil de aşa ceva,
doar asta ar justifica arestarea ta.
Am vrea să-ţi împrospătăm memoria, prizonier numărul 227.
Pe 28 septembrie, Dieter Primasens, prietenul şi vecinul tău,
a fugit în vest. Noi credem că a fost ajutat.
Nu ştiu nimic. Nici măcar nu mi-a spus că vrea să plece.
Am auzit prima dată de asta la serviciu.
Te rog să-ţi reaminteşti ce ai făcut pe 28 septembrie.
- Scrie în declaraţia mea. - Spune-mi din nou.
Am fost la memorialul din parcul Treptow cu copiii mei.
Unde m-am întâlnit cu vechiul meu prieten, Max Kirchner.
Am fost la el acasă şi am ascultat muzică până târziu.
Are telefon, îl poţi suna ca să confirme asta.
Pot să-ţi dau eu numărul.
Inamicii statului sunt aroganţi. Ţineţi minte asta.
E nevoie de răbdare. Cam vreo 40 de ore.
Colegiul STASI, Potsdam-Eiche
Derulez înainte...
Vreau să dorm. Vă rog, lăsaţi-mă să dorm!
Mâinile sub coapse.
Spune-mi din nou ce ai făcut pe 28 septembrie.
Vă rog, doar o oră, doar un somn scurt...
Spune-mi din nou ce ai făcut în ziua aceea.
De ce-l ţineţi treaz aşa mult? E inuman.
Un prizonier nevinovat, va deveni tot mai furios
datorită nedreptăţii suferite. Va striga şi va fi furios.
Un prizonier vinovat devine tot mai calm şi mai tăcut...
Sau plânge. Ştie că e acolo pentru un motiv.
Cea mai bună cale de a stabili vinovăţia sau nevinovăţia
este un interogatoriu non-stop.
...prietenul din şcoală, Max Kirchner.
Am fost la el acasă şi am ascultat muzică până târziu.
Are un telefon, poţi să-l suni ca să confirme asta.
Aţi observat ceva la declaraţia lui?
- E aceeaşi ca la început. - Exact aceeaşi. Cuvânt cu cuvânt.
Oamenii care spun adevărul, pot reformula unele lucruri. Şi o fac.
Un mincinos are fraze pregătite,
pe care le foloseşte repetat când e sub presiune.
227 minte.
Avem doi indicatori importanţi, şi poate creşte intensitatea.
Dacă nu dai nume, va trebui să-ţi arestăm soţia.
Jan şi Nadia vor fi daţi în grija statului.
Asta vrei?
Cine l-a ajutat să fugă?
- Gläske... - Repetă! Vorbeşte mai clar!
- Gläske... Werner Gläske. - Werner...
...Gläske.
Tăcere!
Ascultaţi!
Ştie cineva ce e aia?
E eşantionul de miros pentru câini.
Trebuie colectat la fiecare interogatoriu. Nu uitaţi niciodată!
Subiecţii sunt duşmanii socialismului.
Nu uitaţi asta niciodată!
La revedere.
A fost bine, foarte bine.
Îţi aminteşti cum stăteam acolo acum 20 de ani?
Mi-au oferit o catedră.
Viaţa nu e despre note bune, chiar dacă ale mele n-au fost rele.
Ce mai pui la cale?
De ce crezi întotdeauna că plănuiesc ceva?
- Voiam să te invit la teatru. - La teatru?
Am aflat că ministrul Hempf se duce.
Ca şef al departamentului de cultură, ar trebui să mă duc.
Începe la ora 19. Ar trebui să mergem.
VIEŢILE ALTORA
Ministrul Hempf la "ora 1".
Era în Securitate, ştii?
A curăţat scena teatrului.
Georg Dreyman, scriitorul.
Un tip arogant, tipul despre care îmi avertizam studenţii.
Dar e loial. Dacă erau toţi ca el, aş fi şomer.
E singurul nostru scriitor nesubversiv care e citit şi în vest.
El crede că RDG e cea mai mare ţară de pe pământ.
- Ce e, copila mea? O viziune nouă? - Vorbeşte, Marta!
- Vorbeşte! - Arthur al tău... e mort.
Arthur?
Nu poţi să te înşeli, doar de data asta?
Nu, soră. Crede-mă. A căzut şi a murit.
Zdrobit de roată.
Văd asta, chiar dacă aş prefera să văd orice altă oroare.
De ce nu scap de viziunile astea?
Elena!
Du-te acasă... şi jeleşte. Am să-ţi termin eu tura.
Ţi-a plăcut? Dreyman e bun, nu?
- Eu l-aş monitoriza. - Să fie monitorizat?
Predatul ăla îţi distruge instinctele.
- M-aş putea ocupa chiar eu. - E curat, îţi spun eu.
Şi Hempf îl place. Ne-am împuşca singuri în picior.
Eu cobor.
"Chipurile iubirii"
Am auzit multe despre munca dumneavoastră.
Se spune de cultura noastră că e pe mâini bune.
Numele dumneavoastră e pomenit în cercurile partidului.
Noi suntem "scutul şi sabia" partidului.
Sunt conştient de asta tot timpul.
Ce părere ai de el?
De Georg Dreyman?
- Poate... - Poate ce?
Poate nu e aşa curat cum pare.
Grubitz!
De asta tu şi eu suntem în vârf.
Un tip obişnuit din STASI ar fi spus,
"Unul dintre cei mai buni! Loial!", etc. Dar noi putem vedea mai mult.
Te îndrepţi spre vârful cel mai înalt, Grubitz.
E ceva necurat la el. O simt în mine.
Dreyman dă o petrecere săptămâna viitoare.
Se duc persoane dubioase. Hauser şi gaşca aia.
Încearcă să pui microfoane discret până atunci.
Măsurile A şi B. Doar în camerele lui.
Nimic evident. Are prieteni puternici.
Nimeni nu trebuie să ştie asta, până nu găsim ceva.
Dar dacă aflăm ceva despre el,
vei avea un prieten bun în Comitetul Central.
Înţelegi ce spun?
O zi bună, tovarăşe ministru.
De ce se uită la noi?
Ce caută aici, până la urmă? Cred că e îndrăgostit de tine.
Nu pot lăsa să treacă seara fără un toast pentru artiştii noştri.
Un mare socialist, nu-mi amintesc cine a fost, a spus odată:
"Scriitorii sunt inginerii sufletului".
Deci Georg Dreyman e unul dintre cei mai mari ingineri
ai ţării noastre.
Ce parteneri de pat fermecători ai!
Paul!
Şi pentru Christa-Maria Sieland, cea mai încântătoare perlă a RDG.
Să ridicăm paharele pentru Christa-Maria Sieland:
Trei urale pentru ea.
Cineva ca el nici nu merită să ţi se adreseze.
Stai cu mine!
Şi acum ceva pentru suflet...
Se poate?
- Cum ţi-a plăcut discursul meu? - Multe mulţumiri.
Mi-a plăcut şi piesa ta.
Serios, a fost bună.
"Inginerii sufletului". Era un citat după Stalin.
Serios?
Şi mie îmi place să provoc, domnule Hauser.
Dar spre deosebire de dumneavoastră, eu ştiu cât de departe pot merge.
Sunt mai mult ca dragul nostru Dreyman.
Ştie că partidul are nevoie de artişti, dar că artiştii
au şi mai mare nevoie de partid.
Dacă vreţi să vorbiţi despre politică, îmi găsesc alt partener.
- Sunt doritor. - Prea târziu!
- Urmăresc teatrul nostru cu interes. - Erau oamenii de teatru...
- Paul! - E în regulă.
Îl cunosc pe domnul Hauser de ani buni. Tovarăşe Schwalber!
Şi dumneavoastră aţi făcut treabă bună în seara asta.
Dreyman, mă bucur că lucrezi cu asemenea regizori.
N-a fost întotdeauna aşa.
Te referi la Jerska?
Cred că l-ai judecat prea aspru. Sigur, a mers prea departe.
Fără îndoială. Dar pune-te în locul lui pentru o clipă.
Nu-şi poate scoate numele din declaraţie.
Ar putea lucra pentru orice teatru din vest. Dar vrea să stea aici.
Pentru că el crede în socialism şi în ţara asta.
- Punerea lui pe lista neagră este... - Punerea pe lista neagră?
Nu facem asta aici! Ar trebui să-ţi alegi cuvintele mai atent.
Tovarăşe Hempf, doar între noi doi:
Piesele mele nu sunt destul de puternice ca să supravieţuiască
regiei lui Schwalber.
Am nevoie de Jerska, şi cred că l-ai judecat prea aspru.
Eu n-am făcut-o. Dar asta îmi place la piesele tale.
Iubirea ta pentru oameni, credinţa ta ca oamenii se pot schimba.
Dreyman, nu contează cât de des o spui în piesele tale,
oamenii nu se schimbă!
El ce face, apropo?
Speră că punerea lui pe lista... că va putea lucra din nou în curând.
- Are dreptate să spere? - Sigur că da.
Atâta timp cât va trăi, şi chiar mai mult.
Pentru că aşa cum ştii, Dreyman, speranţa moare întotdeauna ultima.
Echipa va fi pregătită să pună microfoane mâine.
Trebuie să termine până joi. Crezi că poţi face asta?
Noapte bună.
...şi teren pentru crescătorii de găini,
dar folosit într-un mod eficient...
Politica economică a celui de-al 10-lea congres al partidului
este solidă. Acum mai mult ca niciodată...
- Voi avea necazuri dacă nu plec. - Cu cine?
- Cu prietena mea. - Prietena?
- Bine, atunci. - Hai să ne jucăm!
20 de minute.
- Da? - Doamnă Meineke...
Dacă spuneţi de asta oricui, Masha îşi pierde locul la universitate.
- S-a înţeles? - Da.
Trimite-i doamnei Meineke un dar pentru cooperarea ei.
Cred că e din nou joi. Timpul trece atât de repede...
Poate că ăsta e un lucru bun.
- Ce mai faci? - Nu prea rău.
- Nu e întotdeauna aşa gălăgie. - Doar joia, ştiu.
Da.
Ne-ai lipsit la premieră.
Schwalber a făcut treabă bună?
Părţile bune au fost furate de la tine.
Asta-mi ţine ideile vii.
Nu-i suport pe oamenii graşi, bine îmbrăcaţi de la premiere.
Nu par să fiu eu, nu?
Dar poate că acesta sunt eu cel adevărat, nu vechiul Jerska.
El era prietenos şi atent, hrănit de succes,
totul mulţumită amabilităţii ştabilor.
Dar n-am să mă mai plâng.
În viaţa mea viitoare, voi fi doar un autor.
Un autor fericit care poate scrie orice doreşte.
Ca tine.
Ce e un regizor dacă nu poate regiza?
E un proiecţionist fără film, un morar fără porumb. E nimic.
Absolut nimic.
Albert, ministrul a fost la premieră. Ministrul Hempf.
Am vorbit cu el despre punerea ta pe lista neagră.
Arată promiţător.
El mi-a dat speranţă, speranţă concretă. La propriu.
Serios?
E perfect.
Vin georgian ieftin. Château Jerska.
Deci vine şi sfântul nostru băutor?
Am uitat să-l întreb.
Eşti tare şi puternic. Aşa am nevoie de tine.
Nu lăsa negura asta în viaţa ta.
- Albert e prietenul meu. - Şi tu eşti iubitul meu.
Arată ca de 50 de ani.
Dar eu voi face 40 de ani, da?
Nu uita, ai promis să porţi cravată la aniversarea ta.
Aş purta, dar nu am una.
Bonne anniversaire!
- O cravată? - Ai spus că nu vrei cărţi.
Sau nu ştii să faci nod la cravată, poet al clasei muncitoare ce eşti?
Ce? M-am născut purtând cravată!
A trebuit "să lupt ca să ies din cătuşele clasei de mijloc".
Atunci pune-ţi din nou cătuşele alea, doar pentru mine.
Bine...
Nu e mare lucru să faci un nod la cravată.
Doamnă Meineke, vreţi să veniţi o clipă?
Puteţi face nod la cravată?
N-ai idee cât de recunoscător sunt.
- Nu te simţi bine? - Nu... Mă simt bine.
Ai terminat?
Minunat. E perfect. Nu putea fi mai bine.
- Poţi păstra un secret, da? - Sigur.
Să fiu al naibii!
Şi credeam că n-o poţi face.
În mod normal nu-ţi ascunzi talentele.
N-ai idee de ce pot face!
Primul invitat.
Dragii noştri vecini iar au închis uşa principală. Te duci tu?
Da.
Maestre! Cadourile noastre umile.
Am specificat clar, fără cărţi! Dar mulţumesc.
Uite-te mai întâi.
- Beţi ceva? - Un suc.
- Eu beau votcă. - Aduc eu.
- De ce naiba stă Albert singur? - Nu vorbeşte cu noi.
Ne-a gonit pe toţi.
Ţi-am adus şi eu ceva.
Chiar ai venit aici ca să citeşti?
Este Brecht!
Mă simt ca un şarlatan printre oamenii aceştia.
Un şarlatan? Termină, Albert!
Îţi pierzi simţul realităţii.
Ştii cum te admirăm, cum te admiră toată lumea.
Pentru ceva ce am făcut acum 10 ani
şi probabil n-am să mai fac niciodată.
Regizorul meu preferat! Aşteaptă!
Vreau să vorbesc cu tine o clipă.
Spune-mi din nou cum ai ajuns în poziţia asta.
Talent pur. Desigur!
Dar ce a mai trebuit să faci? Toată lumea ştie că eşti cu STASI!
Ce insinuare revoltătoare!
- Paul! - Ce e?
Scuzaţi-l pe prietenul meu, a băut prea mult.
- Dar ştii că e cu STASI! - Nu, Paul. Nu ştiu asta.
Eşti un asemenea idealist că eşti aproape un ştab.
Informatorii şi conformiştii ca el l-au ruinat pe Albert.
Dacă nu iei poziţie, nu eşti om!
Dacă vei vreodată să acţionezi, cheamă-mă.
Dacă nu, nu va trebui să ne mai întâlnim.
- Prietenii tăi nu prea au gust. - Nu e corect.
Uită-te la acest minunat scărpinător de spate.
- E o furculiţă de salată! - Totuşi, e minunată...
Şi uită-te la ăsta.
- Îmi voi scrie noua piesă cu ăsta. - Nici tu nu ai gusturi!
Am la anumite lucruri.
E de la Jerska.
Deci ţi-a dat o carte!
"Sonată pentru un om bun"
"Lazlo" şi CMS desfac cadourile, apoi se pare că fac sex.
Ai întârziat.
Scuze, căpitane. Semafoarele m-au făcut să pierd toate cele 4 minute.
Ştii cum e.
Fac deja asta! Incredibil!
Artiştii ăştia! Întotdeauna fac asta!
De asta prefer monitorizarea artiştilor decât a preoţilor
sau a activiştilor pentru pace.
Ne vedem mâine la ora 11:00.
Albert Jerska, operaţiunea "Engerling".
Sistematic ca de obicei, Wiesler. Dosarele vor fi trimise.
Hai să mâncăm.
Echipa de volei BSG se va întâlni la ora 19:00.
Ai uitat? Şefii stau acolo.
Socialismul trebuie să înceapă undeva.
Cât despre numărul maşinii care l-a adus pe domnul Sieland acasă...
E maşina ministrului Hempf.
Wiesler, nu putem monitoriza oficiali de vârf.
Am îndepărtat nota asta din raportul tău.
Nimic scris de acum încolo, doar oral!
Deci ajutăm un membru al Comitetului să scape de un rival.
Ştii ce poate însemna asta pentru cariera mea. Şi pentru a ta.
Dacă găsim ceva...
De asta ne-am unit?
Îţi aminteşti jurământul pe care l-am făcut?
"Suntem scutul şi sabia partidului".
Ce este partidul fără membrii săi?
Şi dacă acei membri sunt foarte influenţi, şi mai bine.
Am una nouă.
Honecker vine la birou, deschide fereastra, vede soarele şi spune...
Ce s-a întâmplat?
- Doar... - Nu, continuă, colega!
Nu face nimic să râdem de preşedintele partidului, nu?
Probabil că oricum ştiu gluma.
Hai, spune-ne!
Ei bine... Honecker...
Adică, tovarăşul secretar general vede soarele şi spune,
"Bună dimineaţa, dragă soare!".
Mai degrabă, "Bună dimineaţa, dragă soare!".
Soarele răspunde, "Bună dimineaţa, dragă Erich!".
La amiază, Erich se duce la fereastră şi spune,
"Bună ziua, dragă soare!".
Soarele răspunde, "Bună ziua, dragă Erich!".
Seara, Erich spune, "Bună seara, dragă soare!",
dar soarele nu răspunde.
"Bună seara, dragă soare..."
"Ce s-a întâmplat?", întreabă el.
Şi soarele răspunde, "Du-te dracu', acum sunt în vest!".
Numele? Gradul? Departamentul?
Eu?
Stigler.
Locotenent major Axel Stigler. Departamentul M.
Nu trebuie să-ţi spun ce înseamnă asta pentru cariera ta.
Vă rog, tovarăşe locotenent-colonel, eu doar...
Îţi baţi joc de partid!
Asta e subminare, şi foarte posibil să fie doar vârful aisbergului!
Voi raporta asta la biroul ministrului.
Glumeam! A fost bună, nu?
Dar şi a ta a fost bună. Dar eu ştiu una mai bună.
Care e diferenţa între Honecker şi un telefon?
Niciuna. Închide, încearcă din nou!
- Vii şi tu? - Nu, trebuie să merg acasă.
La revedere.
Frig?
Christa, ai uitat de întâlnirea noastră de joi.
Sau poetul tău are două aniversări la rând?
Hai, intră.
Intră!
Nu ştii ce e bine pentru tine.
Nu-ţi face griji. Am eu grijă de tine.
Spune-mi că n-ai nevoie. Doar spune-o şi te las să pleci.
Mă întâlnesc cu cineva.
Unde crezi că mergem? Te duc eu la el!
Vei ajunge şi mai repede.
E timpul pentru nişte adevăruri dureroase.
Da?
Idioţii ăia!
Joia viitoare la Metropol.
Porneşte!
Christa?
Ţine-mă în braţe.
Bună seara, tovarăşe!
Iar ai întârziat 5 minute.
Bună seara. Etajul 11, coridorul din dreapta.
Sunt deja aici.
- Cum ai intrat în clădire? - Mulţi dintre voi locuiţi aici.
- Nu cred că am mai fost aici. - Nu, nu cred că ai fost.
Ei bine? A fost frumos?
Mai stai puţin.
Nu pot, următorul client e la şi jumătate.
Lucrez după program.
La ora 13:30? N-ai să reuşeşti.
Sigur că am să reuşesc. Nu-ţi face griji.
Data viitoare fă-mi programare pentru mai mult timp.
La revedere.
Georg?
- Ai auzit de Hauser? - Nu, ce s-a întâmplat?
Nu poate primi permis de călătorie pentru conferinţele lui din vest.
Te miră? Dacă e aşa arogant, ar trebui să se aştepte la asta.
Tu l-ai lăsa să plece dacă ai fi în locul lor?
CMS vine acasă. "Lazlo" aprobă interdicţia de călătorie externă
a lui Hauser.
- Mi-ai văzut cartea de Brecht? - Poftim?
- Cartea mea de Brecht. - Nu ştiu unde este.
Ciudat. Aş fi putut jura...
În ziua aceea de septembrie târziu În linişte, sub prunişor,
Acolo am avut-o, şi mută-i dragoste lividă
În braţe am ţinut-o ca pe-un vis.
Şi chiar deasupră-ne, pe cerul însorit de vară,
Era un singur nor pe care l-am privit îndelung,
Ce alb era şi tare sus
Şi-n vreme ce mă tot uitam în sus, ea dispăru.
- Da? - Georg? Sunt Wallner.
- Ce este? - Georg, e vorba de Jerska.
S- a spânzurat aseară.
Georg?
Acum am să închid, bine?
"Sonată pentru un om bun"
Ştii ce a zis Lenin despre "Appassionata" lui Beethoven.
"Dacă voi continua să o ascult, nu voi termina revoluţia."
Poate cineva care a ascultat această muzică cu adevărat
să fie un om rău?
Chiar faci parte din STASI?
- Tu ştii măcar ce e STASI? - Da. Sunt oameni răi...
...care pun oameni în închisoare, aşa spune tata.
Înţeleg.
Cum se numeşte...
Cine?
Mingea! Cum se numeşte mingea ta?
Eşti comic! Mingile nu au nume.
Totul e aranjat, domnule ministru. Cea mai nouă tehnologie.
În spatele fiecărui întrerupător, chiar şi în toaletă.
- Măsura C pe hol... - Ai spus că vei găsi ceva!
Găseşte ceva!
Aş sfătui şi cel mai mare duşman să nu mă dezamăgească.
Acum pleacă de aici!
Nowack, tu o vei urmări pe Christa-Maria.
Vei raporta fiecare minut când ea nu e cu mine.
Am revocat permisul de călătorie al lui Hauser pentru conferinţă.
Poate asta va duce la ceva. Cei doi sunt foarte apropiaţi.
Cum merge între CMS şi ministru?
- Se întâlnesc mâine seară, cred. - E bine! Foarte bine!
Avem mult de câştigat din povestea asta de iubire.
Sau mult de pierdut. Nu uita asta.
Mi-era frică doar de două lucruri:
Să fiu singur şi să nu pot scrie.
De la moartea lui Albert, nu-mi pasă de scris sau de alţi oameni.
Tot de ce mi-e frică acum e să te pierd pe tine.
Nu trebuie să te temi în seara asta. Ies doar câteva ore.
- Unde? - O colegă veche e în oraş.
Adevărat, Christa?
Adevărat?
Cum îndrăzneşti?!
Ştiu. Ştiu unde te duci.
Şi te rog să nu te duci. Nu ai nevoie de el.
Ştiu şi despre medicamentele tale.
Şi cât de puţin crezi în talentul tău.
Măcar crezi în mine.
Christa-Maria.
Eşti o mare artistă.
Eu ştiu asta. Şi publicul tău o ştie.
Nu ai nevoie de el.
Stai aici. Nu te duce la el.
Nu? Nu am nevoie de el?
Nu am nevoie de tot sistemul ăsta?
Dar tu?
Atunci, nici tu n-ai nevoie. Sau ai nevoie şi mai puţin.
Dar te bagi în pat cu ei? De ce faci asta?
Pentru că te pot distruge şi pe tine,
în ciuda talentului şi a credinţei tale.
Pentru că ei hotărăsc ce jucăm noi, cine trebuie să joace,
şi cine să regizeze.
Nu vrei să ajungi ca Jerska.
Şi nici eu nu vreau.
De asta plec acum.
Ai dreptate despre multe lucruri, şi vreau să schimb aşa multe.
Dar te rog, te implor...
Nu pleca!
Şefu', am venit la timp?
Lasă-mă să ghicesc ce fac cei doi...
Hai, te înlocuiesc eu.
Nu vreau să faci ore suplimentare din cauza mea.
"Nu intra pe uşa aia."
- Unde se duce? - Să întâlnească o veche colegă.
Vei primi raportul meu detaliat mâine. Mă descurc eu.
Noapte bună.
La ce te uiţi?
Apă minerală.
Nu...
Votcă. Dublă.
Încă una.
Un coniac, te rog.
- Doamnă? - Pleacă, vreau să fiu singură.
Domnişoară Sieland.
- Ne cunoaştem? - Nu mă cunoaşteţi. Eu vă cunosc.
Multă lume vă iubeşte pentru cine sunteţi.
Actorii nu sunt niciodată "cine sunt".
Dumneavoastră sunteţi.
V-am văzut pe scenă.
Eraţi mai mult cine sunteţi decât sunteţi acum.
Deci ştii cum sunt eu.
Eu sunt publicul.
- Trebuie să plec. - Unde?
- Mă întâlnesc cu o veche colegă. - Vedeţi?
Acum nu sunteţi dumneavoastră.
- Nu? - Nu.
Deci o cunoaşteţi bine pe această Christa-Maria Sieland.
Ce crezi... Va răni pe cineva care o iubeşte mai mult decât orice?
- S-ar vinde pentru artă? - Pentru artă?
Ai deja arta. Ar fi o afacere proastă.
Eşti o mare artistă.
Nu ştii asta?
Iar tu eşti un om bun.
Când îmi încep tura, "Lazlo" şi CMS se contrazic
dacă CMS ar trebui să se întâlnească cu colega ei de clasă.
În cele din urmă, ea pleacă.
"Lazlo" pare nefericit din cauza asta.
Dar după 20 de minute,
CMS se întoarce, spre surpriza lui "Lazlo" şi a mea.
El pare fericit pentru asta. Urmează acte sexuale viguroase.
Ea spune că nu va mai pleca niciodată.
El spune repetat:
"Acum am puterea, acum voi face ce trebuie."
Asta e posibil să se refere la scrierea unei noi piese.
În săptămânile recente, scrisul lui "Lazlo" a fost dificil.
Ce vrea să spună prin declaraţia sa nu este clar.
Poate că vrea să aibă o mai mare grijă de casa lui.
Restul nopţii a fost liniştit.
Tovarăşe...
E doar pentru că...
Şi el doarme...
- Bun raport. - Serios?
Nu ştiam că e în starea asta.
Nici eu.
"Despre cel care a ajuns de partea cealaltă."
"Biroul de statistică de pe strada Hand Beimler numără tot, ştie tot."
"Câţi pantofi cumpăr într-un an: 2,3."
"Câte cărţi citesc într-un an: 3,2."
"Şi câţi elevi termină fiecare an cu 10 pe linie: 6347."
"Dar e ceva ce ei nu numără,"
"poate pentru că şi pentru birocraţi e dureros,"
"şi acel lucru sunt sinuciderile."
"Dacă suni pe strada Beimler să întrebi câţi oameni"
"dintre Elba şi Oder, dintre Marea Baltică şi Munţii de Fier,"
"sunt duşi de disperare la moarte, oracolul nostru al numerelor tace."
"Dar s-ar putea să-ţi noteze numele pentru Securitatea Statului..."
"Acei oameni în gri care asigură siguranţa ţării noastre..."
"...şi fericirea."
"În 1977, ţara noastră a încetat numărarea sinuciderilor."
"Li se spune auto-criminali."
"Dar nu are nicio legătură cu crima."
"Nu doreşte sânge, nu are pasiune, cunoaşte doar moartea,"
"moartea la care toţi sperăm."
"Când am încetat numărătoarea,"
"doar o ţară din Europa a împins mai mulţi oameni la moarte: Ungaria."
"Noi eram pe locul doi, ţara Socialismului Existent Adevărat."
"Unul dintre cei nenumăraţi este Albert Jerska, marele regizor."
"Despre el vreau să vorbesc azi..."
Am încercat să obţin statistici care arată că Securitatea
lucrează mai eficient decât credem noi!
Mi-am repetat prosteşte discursul pentru vest aici.
De atunci, am devenit foarte muzical.
Ne putem întâlni la mine acasă.
"Ora 15, Memorialul Pankow"
Deci? E destul de sigur?
Propria mea "gardă de corp". Îi spun Rolf. Probabil e şi numele lui.
- Spune. - Poftim.
Vrei să publici asta?
În vest, cu ajutorul tău. Ai să mă ajuţi?
- I-ai spus lui Christa? - Nu.
Am să te ajut dacă nu-i spui nimic.
Poftim?
Georg, e pentru protecţia ei.
Asta poate fi bun pentru "Spiegel". Sunt prieten cu un redactor de acolo.
Gregor Hessenstein. Îl cunoşti?
- Nu personal. - Trebuie să-l întâlneşti.
Dar nu poţi publica folosindu-ţi numele real.
Doar dacă ideea ta de distracţie înseamnă 48 de ore de interogatoriu.
- Mi-e frig. - Am putea merge acasă la mine.
Nu e Securitatea la mine acasă!
Un prieten al lui Margot Honecker,
câştigător al Premiului Naţional clasa a doua.
Apartamentul meu e curat, îţi spun!
Dacă am putea fi siguri...
Ştiu cum îţi putem controla apartamentul.
Îl ştii pe unchiul meu Frank, care vine în vizită din Berlinul de Vest
în fiecare sâmbătă, cu Mercedesul lui auriu.
Pare puţin riscant pentru mine, domnule Hauser.
Da, sunt de acord cu Georg.
Să vă ascundeţi nepotul sub bancheta din spate?
- Nu sunt prea sigur. - Hai, nu vor căuta sub banchetă.
Se vor uita sub osii, vor bate în toba de eşapament,
apoi voi trece. Paul la fel.
Gărzile de la frontieră nu sunt prea isteţe.
Ai o idee greşită.
Ce frontieră ai să treci?
Strada Heinrich-Heine. Bunul Heinrich Heine.
Mă ştiu pe mine şi Mercedesul meu auriu.
Sunt prieten cu gărzile.
Crede-mă, am să te sun peste 2 ore cu o bere Schultheiss în mână,
şi îţi voi da ştirea: Paul a trecut.
Nu!
Cum rămâne cu omul lui Paul de la STASI?
Rolf!
Rolfy, Rolfy...
- El va crede că Paul e acasă. - Bine, trebuie să plec.
Nu vrem să se sufoce, nu? Ar fi păcat.
Bine, aveţi grijă!
Încă o bere?
Controlul de frontieră, strada Heinrich-Heine.
Cine e?
Niciun răspuns.
Doar de data asta, prietene.
- Dreyman. - Bun, planul lui Paul a mers!
- Niciun control la graniţă? - Nu, nicio verificare specială.
Băieţii ăia nu sunt prea răi. A funcţionat cum am plănuit.
Mulţumesc pentru asta, domnule Hauser.
Nu face nimic, n-a fost deloc periculos.
Da, adevărat.
Pe curând, şi mulţumesc mult.
La revedere.
Ce facem dacă vor întreba ce căutăm împreună?
Atunci... vom spune...
Vom spune că scriem o piesă de teatru împreună.
Pentru a 40-a aniversare a RDG.
Da!
Şi e oarecum adevărat.
Cine ar fi crezut că Securitatea noastră e atât de incompetentă?
Cine ar fi crezut că sunt atât de idioţi?
Aşteaptă tu...
"19:32. Niciun alt incident important."
Salut, tovarăşe. Ascultă asta!
Sigur, în 1967, erau foarte multe sinucideri.
Dar de ce în 1977? Trebuie să explici.
Trebuie să descrii condiţiile sociale mai clar.
Trebuie să rămână literatură, nu agitaţie politică.
Textul e grozav. Vreau doar să fiu sigur că oamenii îl înţeleg în vest.
Vei provoca senzaţie oricum.
- Ăla e Hauser! - Sigur că e Hauser.
Nu e în vest!
Scriu o piesă împreună. Pentru aniversarea de 40 de ani.
- Mie nu mi se pare o piesă. - Nu? Atunci ce e?
Nu ştiu, dar nu e o piesă.
Gândeşti mult, sergent Leye. Eşti un intelectual, nu?
Eu? Nu... Nu sunt unul dintre ăia.
Atunci nu te purta ca unul.
Te-am ales pe tine pentru că tu cunoşti echipamentul
şi nu pui întrebări.
- Lasă gânditul pentru superiori. - Da, domnule căpitan.
Eu am să plec, atunci.
O zi bună la muncă... Adică, sper să-ţi placă munca ta.
Aş putea rescrie partea asta.
Am să-ţi trimit toate materialele pe care le avem.
Poţi face asta în două săptămâni?
Atunci am să o folosesc ca articol principal
în prima săptămână din martie.
E Christa.
Georg?
- Christa, el e Gregor Hessenstein. - Christa Sieland.
Sigur, ştiu asta!
Deci, ce conspiraţie puneţi la cale?
Hauser şi eu scriem o piesă pentru a 40-a aniversare a RDG.
Împreună?
"Spiegel" s-ar putea să scrie un articol despre ea.
- Şi cine va juca rolul principal? - Voiam să te rugăm pe tine.
Christa, pe cine ai prefera să joci: Lenin sau bătrâna sa mamă?
Poţi alege.
Văd că nu sunt binevenită aici. Mă duc să trag un pui de somn.
Prudenta ta e meritorie.
Cât mai puţini oameni ştiu, cu atât mai bine. Nu te joci cu STASI.
Apropo de asta, ţi-am adus ceva.
Aş fi preferat o plăcintă întreagă. Am deja o maşină de scris.
STASI pot identifica stilul de scris.
Dacă interceptează textul la graniţă, vei ajunge la Hohenschönhausen.
Şi asta nu e distractiv, după cum poate confirma Paul, nu?
Mă tem că pot face rost doar de o bandă roşie pentru modelul ăsta.
- Te deranjează să scrii cu roşu? - Nu va fi o problemă.
- Ai unde să o ascunzi? - Da, am să găsesc un loc.
Nu trata asta cu uşurinţă.
Nu vreau ca următorul meu articol să fie despre dispariţia ta.
Nimeni nu trebuie să ştie că maşina asta de scris există.
Apartamentul ăsta e cu adevărat sigur?
Da.
E singurul loc rămas în RDG unde pot spune ce vreau.
Bine, atunci să bem pentru asta!
Asta e marfă adevărată.
Pentru tine! Pentru că laşi poporul Germaniei
să vadă adevărata faţă a RDG.
Noroc.
E mai bună decât aia rusească. Pentru succesul tău!
Trebuie să-l văd pe tovarăşul Grubitz. Exclus. Ştii cât am investit...
Mâine la ora 14:30...
Spune-i că dacă se dă de gol, închidem întreaga parohie!
Poate să i se plângă papei!
Bine, am pierdut destul timp cu prostia asta.
Wiesler, mă bucur că eşti aici. Trebuie să-ţi arăt ceva.
"Condiţiile de închisoare pentru artiştii subversivi"
"bazaţi pe profilul caracterului."
Destul de ştiinţific, nu? Şi uită-te la asta:
"Supraveghetorul dizertaţiei: A. Grubitz." Grozav, nu-i aşa?
Eu i-am dat doar un 9.
N-ar trebui să creadă că obţinerea unui doctorat cu mine e uşoară.
Dar asta e de primă mână.
Ştiai că sunt doar cinci tipuri de artişti?
Omul tău, Dreyman, e un tip 4.
Un "antropocentrist isteric".
Nu suportă să fie singur, tot timpul vorbeşte, are nevoie de prieteni.
Tipul acela nu trebuie adus niciodată la tribunal. Le place asta.
Detenţia temporară e calea cea mai bună de a lucra cu ei.
Izolare completă şi fără o dată de eliberare.
Fără contact uman tot timpul, nici măcar cu gărzile.
Tratament bun, fără hărţuială, fără abuz, fără scandaluri,
nimic despre care să poată scrie mai târziu.
După zece luni, îl eliberăm. Brusc... nu va mai face probleme.
Majoritatea celor de tipul 4 pe care i-am procesat aşa
n-au mai scris niciodată nimic. Sau n-au mai picat, sau ce mai fac ei...
Şi asta fără folosirea forţei... Pur şi simplu!
Oarecum... ca un cadou.
Ce te aduce aici? Vreun progres cu Dreyman?
De asta sunt aici.
- Cred că a venit timpul... - Pentru ce?
Pentru noi să o lăsăm mai moale cu operaţiunea.
Nu vreau ture de zi şi de noapte pentru un caz atât de nesigur.
Nesigur? Nu crezi că vom găsi ceva pentru ministru?
Poate dacă vom fi mai flexibili...
Dacă-l urmărim pe "Lazlo" în afara casei lui.
Să-i dau cazul lui Udo?
- Aş vrea să-l continui eu. - De ce?
Aş putea obţine rezultate.
Trebuie doar să plănuiesc mai flexibil când vin şi plec,
zile şi nopţi...
Poate pune ceva la cale în exterior.
Ceva nu e în regulă.
Ascunzi ceva.
Bine, am să-l scot pe Udo. Îl pot folosi pentru cazul Bisericii.
Scrie ca motiv: "Lipsa actelor suspecte".
Şi, Wiesler!
Un sfat pentru tine: Nu mai suntem la şcoală.
Proiectele nu sunt pentru note, ci pentru succes.
"Biroul de statistică al statului numără tot, ştie tot."
"Câţi pantofi cumpăr într-un an: 2,3."
"Câte cărţi citesc într-un an: 3,2."
"Şi câţi elevi termină fiecare an cu nota 10 pe linie: 6347."
"Ora 17. Lazlo citeşte primul act al piesei sale aniversare"
"în faţa lui Hauser şi Wallner."
- Nu scriem o piesă, Christa. - Nu trebuie să-mi spui mie.
- Dar vreau. E un text... - Nu-mi spune.
Poate nu sunt de încredere, aşa cum spun prietenii tăi.
- Dar eu... - Sunt cu tine acum...
Orice ar fi.
Ministrul Riesenhuber, autorul raportului,
spune că nu există o soluţie rapidă pentru salvarea pădurilor afectate.
Relaţiile germane est-vest sunt tensionate.
Revista "Spiegel" a publicat azi un text de un autor est-german anonim
despre sinuciderile în RDG.
Asta vine după o serie de sinucideri a unor artişti importanţi
din Berlinul de Est, ultimul fiind Albert Jerska.
După ce a fost pus pe lista neagră timp de 7 ani,
Jerska s-a sinucis pe 5 ianuarie.
În 1977, RDG a încetat publicarea oricărei informaţii
despre sinucideri.
În acel an, Ungaria era singura ţară din Europa
cu o rată a sinuciderilor mai mare.
Da, domnule...
Ai eşuat lamentabil, Grubitz, amator incompetent!
Domnule general, omul nostru de la "Spiegel"
ne-a obţinut fotografii ale originalului.
Felicitări! Cine l-a scris?
Nu ştie, dar folosind modul de scriere al maşinii, vom...
Sunteţi fără speranţă! Aflaţi-mi numele!
Imediat ce primim rezultatele.
Dacă nu, veţi fi puşi la zid.
Andrea, unde e grafologul?
Astfel trag concluzia că e o maşină de scris ne profesională
produsă pentru export, foarte posibil un model "Kolibri", de la VEB Groma.
Dacă tuşul ar fi fost roşu, aş fi putut fi mai exact.
Cine are o asemenea maşină de scris?
- Nu e niciuna înregistrată în RDG. - Ce înseamnă asta?
Ce foloseşte Hauser?
Paul Hauser are un model "Valentino", făcută de Olivetti.
- Modelul acela e mai orizontal... - Da, da! Şi Wallner?
El scrie pe o Optima "Elite".
- Georg Dreyman? - Îşi scrie schiţele de mână...
...apoi le bate la o maşină Wanderer "Torpedo".
N-a folosit niciodată altceva.
Cât de mare e maşina de scris "Kolibri"?
E una dintre cele mai mici disponibile: 19,5 x 9 x 19,5 centimetri.
Deci e uşor de mascat sub formă de carte.
Mulţumesc. Poţi pleca.
La revedere, tovarăşe.
"Statisticile secrete ale sinuciderilor"
Andrea, fă-mi legătura cu Wiesler.
"Ora 16. Grupul e epuizat de atât de mult scris."
- Da? - Ai auzit de articolul ăsta?
- Din "Spiegel"? Da. - Cum aşa?
Hauser l-a sunat pe Dreyman şi i-a spus despre el.
Wiesler, asta e foarte important.
Atât pentru cariera mea cât şi a ta.
A pomenit cine ar putea fi în spatele articolului?
- Sau ai vreo idee? - Nu cred că a pomenit ceva.
Nu, absolut nimic.
Un redactor de la "Spiegel" a traversat graniţa sub nume fals
pe data de 27 şi a petrecut patru ore aici.
Numele real: Gregor Hessenstein.
Departamentul 4 l-a urmărit până la Prenzlauer Berg,
apoi i-au pierdut urma.
A avut vreun contact cu Dreyman?
- N-aş fi notat în raport? - Da, desigur.
Dar miros un scriitor în spatele acestui text.
Aş fi uimit dacă mă înşel. Aşa că fii foarte atent!
Rahat!
Urcă.
Dacă unul dintre oamenii tăi te înşală, îl pedepseşti, nu?
- Sigur, sigur! - Chiar şi o femeie? Corect?
Desigur.
Nu sunt toţi cei care servesc un mare om, oamenii lui?
Poţi vedea asta şi aşa... Într-adevăr, o poţi vedea aşa.
De aici îşi ia medicamentele ilegale. Christa-Maria Sieland.
Ar trebui să ştii asta, e departamentul tău.
Depinde de tine dacă o vei ruina sau nu,
dar nu mai vreau să o văd pe o scenă germană.
Acum ieşi.
Închide uşa!
Domnişoară Sieland? Vă rog să ne urmaţi. Avem câteva întrebări.
Veniţi.
Deci... Tovarăşă Sieland, aţi avut o carieră frumoasă, nu?
E păcat, sincer. Eraţi bună. Eraţi foarte bună.
Dar s-a terminat prea repede. Luaţi loc.
Ce fac actorii când nu mai pot juca?
Vă rog...
Nu pot face nimic pentru dumneavoastră?
- Pentru Securitate? - E cam târziu pentru asta.
Îi cunosc pe aproape toţi artiştii noştri. Pot afla multe.
Vă cred. Dar asta nu vă mai ajută acum.
Aş putea face altceva?
Ceva plăcut pentru amândoi.
Din păcate, v-aţi făcut duşman un om foarte puternic.
Astfel că am mai puţine libertăţi decât aş avea în mod normal.
- Nu mă pot salva în niciun fel? - Îmi pare rău, doamnă.
Există o posibilitate.
Întrucât petreceţi aşa mult timp cu artişti şi scriitori...
Nu ştiţi nimic despre un articol din "Spiegel" de săptămâna asta?
Un articol despre sinucidere.
Securitatea! Deschideţi uşa!
Deschideţi!
A aprins lumina în birou.
Intraţi înainte să distrugă vreo probă.
Rangă!
Nu cred că va fi necesar. Ce s-a întâmplat, tovarăşi?
Avem un mandat pentru cercetarea locuinţei.
- Ce căutaţi? - Secret.
Boysen, Müller: Dormitor. Greska: Bucătărie, baie, hol.
Heise şi Thomas: Camera de zi, birou. Mergeţi!
Ce ardeţi aici?
Texte proaste.
Multă literatură vestică, nu?
Cartea aceea am primit-o de la Margot Honecker.
- Situaţie? - Totul după plan.
Nu am găsit nimic, cu excepţia cărţilor şi ziarelor din vest.
Nicio urmă!
- Aţi cercetat cu atenţie? - Da, tovarăşe!
Care e următoarea mişcare?
- Tovarăşe? - Scoate-ţi oamenii!
În eventualitatea puţin probabilă că există daune,
puteţi cere compensaţie.
Sunt sigur că totul e în perfectă ordine.
Da?
Wiesler, te aştept mâine la ora 9:00 la Hohenschönhausen.
Am să spun la ne gândim toţi: A fost Christa-Maria.
STASI a arestat-o şi ea te-a turnat.
- N-a fost ea. - Cum poţi fi sigur?
Chiar tu ai spus că n-a fost acasă aseară.
Ştie ascunzătoarea. Da, o ştie.
Deci dacă ai dreptate, şi cercetarea a fost datorită ei,
atunci ea e îngerul nostru păzitor.
Am venit să-l văd pe locotenent-colonelul Grubitz.
Căpitan Wiesler.
Camera de interogatoriu 76.
Da! Intră.
Luaţi loc.
Deci?
- Ce-a fost aia? - Mă întrebaţi ce-a fost aia?
Pentru ce-l bănuieşti pe Dreyman?
El a scris articolul din "Spiegel".
Cine susţine asta?
Veniţi cu mine!
Poftim.
Nu ştiu cum ai putut fi atât de neglijent să ratezi toate astea!
Dar eu te cunosc altfel, mai ales ca interogator.
Deci îţi mai dau o ultimă şansă.
Aduceţi prizonierul 662, acum!
- Eşti încă de partea bună? - Da.
Atunci nu strica asta din nou.
- Să încătuşez prizonierul? - Nu, acum e informator.
Deci dumneavoastră sunteţi comandantul meu?
Scrie.
Atunci, comandaţi-mi.
Peste alte 10 ore... Nu, peste 9 ore şi jumătate,
domnul Roessing va spune publicului că tu, din motive de sănătate,
nu poţi juca. Şi asta va fi ultima pomenire a ta în lumea actorilor.
Asta doreşti?
Spune-ne unde e ascunsă dovada.
Nu există o dovadă şi nicio maşină de scris.
- Am inventat totul. - Sper că nu.
Dacă e aşa, te vom ţine aici.
O declaraţie falsă e sperjur, care înseamnă cam 2 ani de închisoare.
Dreyman va face oricum închisoare, datorită declaraţiei tale,
şi al materialului găsi în apartament.
Măcar salvează-te pe tine.
N-ai idee câţi oameni sunt închişi aici pentru eroism prostesc.
- Nu uita de publicul tău. - "Nu uita de publicul tău"!
Are nişte idei nostime.
Nu uita ce a făcut statul pentru tine...
Toată viaţa ta.
Acum poţi face ceva pentru stat. Şi îţi va mulţumi.
Spune-mi unde e ascunsă maşina de scris.
Dreyman nu va afla niciodată.
Am să-ţi dau drumul imediat şi îl vom aresta
doar după ce te întorci la el.
Vei reuşi să te prefaci surprinsă, sunt sigur.
Şi diseară te vei întoarce pe scenă. În elementul tău.
În faţa publicului tău.
Spune-mi unde sunt documentele.
Unde sunt?
Sunt în apartament...
Sub pragul uşii, între camera de zi şi hol.
Îl puteţi scoate.
De locul ăsta vorbeşti? Marchează locul exact cu o cruce.
Pari epuizată. Ţine minte, acum eşti informatoare.
Asta înseamnă responsabilităţi, cum ar fi conspirativitatea
şi confidenţialitatea, dar şi privilegii...
Gardian!
- Cheamă-l pe Wiesler! - Căpitanul Wiesler a plecat, tovarăşe.
Înţeleg!
Bine. Pe loc repaus.
Ce face un călăreţ aruncat din şa? Se urcă înapoi.
Intră. Gândeşte-te peste noapte.
Ce s-a întâmplat n-are legătură cu casa.
Nu, ci cu toată ţara.
Christa!
Am fost la Kerschner şi nu au apă. Am nevoie de un duş.
Te-ai grăbit să ajungi aici!
Operaţiunea "Lazlo" încă se desfăşoară!
- Sunt amândoi înăuntru? - Da.
Acesta e raportul de azi.
Ultimul raport pentru operaţiunea "Lazlo".
- De ce nu m-ai sunat? - Ce?
- De ce nu m-ai sunat? - Am fost la ţară.
Dă-mi te rog peria de unghii.
STASI a fost aici. Au cercetat apartamentul.
Cine a fost?
Securitatea! Deschide!
Stai aici.
Bună ziua, tovarăşe Dreyman. Locotenent-colonel Grubitz de la Securitate.
Voiam să mă asigur că au făcut o treabă minuţioasă aseară.
Biroul dumneavoastră? Vom începe de aici.
Căutaţi cu atenţie notiţe ascunse în cărţi.
Ce avem noi aici?
Pragul uşii nu mi se pare în regulă.
Ar putea fi un compartiment secret?
Lăsaţi-o. Ea nu e suspectă.
Actriţa...
Am fost prea slabă. Nu mai pot repara răul făcut.
Nu e nimic de reparat! Înţelegi? Nimic. Am mutat...
Iartă-mă, iartă-mă...
Du-ţi oamenii la comandament. Misiunea s-a încheiat.
Am terminat misiunea, tovarăşe Dreyman.
E posibil să fi primit un avertisment eronat. Îmi cer scuze.
Hai.
E un lucru pe care ar trebui să-l înţelegi, Wiesler.
Cariera ta s-a încheiat.
Chiar dacă ai fost prea deştept ca să nu laşi urme.
Vei ajunge în vreo pivniţă,
deschizând scrisori la aburi până la pensie.
Asta înseamnă următorii 20 de ani. 20 de ani!
Înseamnă mult timp.
"Mihail Gorbaciov ales ca şef al partidului comunist al URSS".
4 ani şi 7 luni mai târziu
Zidul s-a prăbuşit!
Da, Zidul s-a prăbuşit!
Gărzile de frontieră au deschis porţile. Bucuria e enormă!
Oamenii vin cu miile! E incredibil!
Dragi ascultători, 9 noiembrie 1989, va intra în istorie!
În faţa mea se află o tânără familie...
2 ani mai târziu
- Ce s-a întâmplat, copila mea? - Arthur al tău e mort.
Arthur...
Nu poţi să te înşeli, doar de data asta? L-am văzut azi-dimineaţă!
Nu, soră. Crede-mă. A căzut şi a murit.
Oamenii loiali l-au înconjurat, aşa cum faci tu cu mine,
şi în ciuda soarelui la amiază, au aruncat şapte umbre
asupra nobilului său trup.
Strivit de marea roată.
O văd, chiar dacă aş prefera să văd orice altă oroare.
De ce nu scap de viziunile astea?
Elena! Du-te acasă şi jeleşte.
Am să-ţi termin eu tura.
Prea multe amintiri, nu?
Nici eu n-aş putea sta acolo.
Dar ce am auzit? Nu ai scris de la căderea Zidului?
Nu e bine. După cât a investit ţara în tine.
Chiar dacă te înţeleg, Dreyman.
Despre ce să scrii în această nouă Germanie?
Nimic în care să crezi, nimic contra căruia să te revolţi...
Viaţa era frumoasă în mica noastră republică.
Mulţi oameni realizează asta doar acum.
- E un lucru ce trebui să te întreb. - Orice doreşti.
Am fost vreodată supravegheat? Toţi ceilalţi au fost. Eu de ce nu?
Ai fost supravegheat atent! Ştiam totul despre tine.
- Supravegheat atent? - Aveai microfoane peste tot.
- Întregul program. - Imposibil!
Uită-te în spatele întrerupătoarelor.
Ştiam totul. Ştiam că nu-i poţi da micuţei Christa ce avea nevoie.
Când mă gândesc că oameni ca tine au condus odată o ţară...
Va dura puţin, trebuie să fie mai mult decât un dosar pentru tine.
Le-am aranjat cronologic.
Cele vechi deasupra, cele noi dedesubt.
Respectele mele!
Operaţiunea Lazlo
Operaţiunea Lazlo, subiect: Georg Dreyman,
nume de cod Lazlo, este pornită.
Informaţia a venit de la ministrul Bruno Hempf.
Lazlo primeşte un ziar vestic fără aprobare oficială.
Sugerez să nu faceţi nimic
pentru a nu provoca bănuiala supravegherii.
Lazlo şi CMS desfac cadourile, se pare că fac sex.
Vizitatorul a fost unchiul lui Paul Hauser din Berlinul de Vest.
Îi povestesc despre o piesă pe care Hauser şi Lazlo
o vor scrie pentru a 40-a aniversare a RDG.
Aşteptăm mai multe informaţii despre piesă,
un rezumat al intrigii...
Conţinutul Actului 1: Lenin e într-un pericol constant.
În ciudat creşterii presiunii externe
el rămâne la planurile sale revoluţionare.
Lenin este epuizat.
HGW XX/7...
Eu, Christa-Maria Sieland, mă dedic de bunăvoie
să lucrez neoficial pentru Securitatea de Stat.
Această decizie este rezultatul convingerii mele că...
Georg Dreyman a scris articolul din "Spiegel"
"Cel care a ajuns pe partea cealaltă".
Complicii săi au fost jurnalistul Paul Hauser...
Christa Sieland a fost arestată pe 10 martie pentru abuz de droguri,
la indicarea ministrului Hempf.
A fost eliberată la ora 13:50 pe 11 martie,
după ce a dezvăluit ascunzătoarea lui Lazlo şi s-a angajat
ca informatoarea Marta.
13:50...
Deci când ea...
După cercetarea fără succes a casei pe 11 martie 1985,
şi accidentul fatal al Martei, operaţiunea Lazlo a fost încheiată.
Notă: Interdicţia promovării lui HGW intră în vigoare de imediat.
Transfer la departamentul M, cu recomandarea
să nu i se încredinţeze misiuni sub deplină responsabilitate.
10:50: Reluarea supravegherii lângă casa lui Lazlo.
La ora 15:10, Marta vine direct de la Hohenschönhausen
la apartamentul lui.
Urmează cercetarea casei şi raportul.
Sfârşitul operaţiunii Lazlo. HGW, 15:15.
Cine e HGW XX/7?
Opreşte.
Întoarce pe strada Hufeland.
2 ani mai târziu
Bună ziua.
Georg Dreyman "Sonată pentru un om bun"
"Un roman dedicat lui HGW XX/7, ca mulţumire."
29,80.
Să o împachetez?
Nu, e pentru mine.
Subtitrarea: DVD Retail
Sincronizare şi revizuire: muLineZu